Слухати:Щоб зберегти аудіо-файл на Ваш комп''ютер для подальшого прослуховування, слід натиснути правою кнопкою мишки на лінку "завантажити" та вибрати "Save Target As..." або "Зберегти Об''єкт Як..." та вказати місце для збереження файлу. Після завантаження відкрийте його, двічі клацнувши на ньому мишкою.
Прямий ефір з Москви.
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіозапису.)
Віталій Портников: Фактично можна сказати, що вже розпочинається передвиборча кампанія російська.
Вікторе Денисовичу, я думаю, що Ви можете порівняти все ж таки, чи є якісь стильові подібності російської передвиборчої кампанії і української?
Бо, скажімо, білборди я вже бачу і в Москві, і в Києві. Може, там тільки просто різні речі написані...
Віктор Тимошенко (переклад): Я був абсолютно шокований тим, що напередодні призначення нового прем’єр-міністра Росії буквально увесь інтелектуальний експертний бомонд російський, можливо, прокремлівський, а може, і вільні, так би мовити, “блукаючі” інтелектуали, вони всі однозначно говорили, що новим прем’єр-міністром Росії буде перший віце-прем’єр, пан Іванов. І який же був жах, коли призначили прем’єр-міністром зовсім іншу людину.
Я думаю, що таких хаос за великим рахунком розпочався всередині російського істеблішменту. Зовсім тупикова ситуація в тому сенсі, що якби всю стабільність в Росії, всю передбачуваність в Росії взяв на себе Путін.
Але я думаю, що за всіма групами тиску, впливу (російського, звісно ж) стоять величезні центри впливу: і бізнесові, і політичні, і силові.
Я, чесно кажучи, не розумію, як будуть розвиватися нинішні парламентська і президентська кампанії. Я думаю, що буде дуже багато несподіванок, які в принципі вже почалися після з’їздів “Справедливої Росії” і ЛДПР.
Ігорю, Вам все ж таки доводиться з усіма цими експертами спілкуватися, які роблять свої прогнози, які завжди пояснюють, хто там буде першим, хто другим, хто спадкоємцем.
От тепер фактично вся ця лінійка людей, яких використовують ЗМІ: і російські, і українські для коментарів з внутрішньоросійських проблем, з проблем українсько-російських відносин, вони стають для нас, журналістів, не те, що скомпрометованими, а маргіналізованими, жоден із них взагалі не може не те, що передбачити, а хоча б на 2% уявити собі, як діє влада, які механізми дії влади.
Погодьтеся, що в Україні, коли мова йде про прем’єр-міністра, принаймні, ми чітко уявляємо собі, з яких саме осіб складається група претендентів. В Росії виявляється, що це аж зовсім не так.
Ігор Соловей: Звичайно, останнє призначення Віктора Зубкова на посаду прем’єр-міністра – це яскравий факт і демонстрація того, де робиться взагалі політика в РФ. Це Кремль і не деінде.
Звичайно, з усієї тієї когорти політологів, експертів, з якими доводиться спілкуватися, були різні припущення про майбутні кадрові перестановки, але, як бачимо, я згоден повністю, ні одне з цих припущень не виправдалося.
У подальшому, наскільки мені відомо, я аналізую російські ЗМІ, лише одна людина (правда, я прізвища не пам’ятаю зараз), лише один політолог побічно вказав на можливість приходу цієї команди, пітерської команди і саме пана Зубкова на посаду прем’єр-міністра.
Але це була лише одна людина з усієї тієї когорти...
Я б на Вашому місці запам’ятав її прізвище і завжди до цієї людини звертався.
Вікторе Денисовичу, але ж дивно, з іншого боку, пан Зубков — це відома все ж таки людина у вузьких колах, так би мовити. Він згадувався хоча б тому, що його зять, міністр оборони РФ, є людиною,котра дала можливість Володимиру Путіну і найближчим друзям російського президента створити собі непоганий кооператив у тому районі, де він був першим секретарем райкому. Тобто, до ближнього кола такі люди завжди входять.
Чому в Росії якось не прийнято до таких людей приглядатися? Не тільки в Росії, бо в Україні теж мали б думати, з ким вони матимуть справу на переговорах...
Це ж зараз починаються газові переговори фактично з новим прем’єр-міністром, і ніхто нічого про нього не знає.
Віктор Тимошенко (переклад): Віталію, якщо характеризувати нинішні українсько-російські відносини, вони летять у таку прірву, я можу сказати, так би мовити, по літерах, починаючи з відносин між президентами, по тому – другий пункт, це нещасна комісія з економічної співпраці, котра безкінечно переноситься, міжпарламентська співпраця, проблеми в газовій сфері...
Я не думаю, що новий прем’єр-міністр Росії якось зсуне ці відносини з мертвої точки.
Я думаю, що до нових президентських виборів, до обрання нового президента РФ навряд чи щось нового відбудеться в українсько-російських відносинах.
А якби я Вам сказав: до нових президентських виборів в Україні?
Віктор Тимошенко (переклад): Я теж, напевне, думаю, що...
Виникла якась унікальна ситуація, що поруч сусіди, поруч дві багатомільйонні держави, котрих об’єднує багато що (я не хочу говорити банальності), проте відносини сьогодні між Росією і Україною, на мою думку, набагато гірші, ніж у Росії і Польщі.
Ігор Соловей: Я розділяю, Віталію, Ваше занепокоєння в тому, що дійсно відносини між двома країнами, такими як Росія і Україна, мали б бути більш прогнозованими. А от нове призначення – це привід саме українській стороні задуматися над тим, з ким вони будуть вести переговори.
Я просто хочу нагадати такий невеликий елемент щодо Зубкова, як те, що він був начальником фінансової розвідки. Вибачте мені, це посада людини, яка знає все про всі грошові потоки усіх людей...
І про “РосУкрЕнерго” теж все знає.
Ігор Соловей: Я не сумніваюся, що він і про ці речі також знає. Я думаю, що в принципі буде складніше з ним вести розмову.
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіозапису.)
Віталій Портников: Фактично можна сказати, що вже розпочинається передвиборча кампанія російська.
Вікторе Денисовичу, я думаю, що Ви можете порівняти все ж таки, чи є якісь стильові подібності російської передвиборчої кампанії і української?
Бо, скажімо, білборди я вже бачу і в Москві, і в Києві. Може, там тільки просто різні речі написані...
Віктор Тимошенко (переклад): Я був абсолютно шокований тим, що напередодні призначення нового прем’єр-міністра Росії буквально увесь інтелектуальний експертний бомонд російський, можливо, прокремлівський, а може, і вільні, так би мовити, “блукаючі” інтелектуали, вони всі однозначно говорили, що новим прем’єр-міністром Росії буде перший віце-прем’єр, пан Іванов. І який же був жах, коли призначили прем’єр-міністром зовсім іншу людину.
Я думаю, що таких хаос за великим рахунком розпочався всередині російського істеблішменту. Зовсім тупикова ситуація в тому сенсі, що якби всю стабільність в Росії, всю передбачуваність в Росії взяв на себе Путін.
Але я думаю, що за всіма групами тиску, впливу (російського, звісно ж) стоять величезні центри впливу: і бізнесові, і політичні, і силові.
Я, чесно кажучи, не розумію, як будуть розвиватися нинішні парламентська і президентська кампанії. Я думаю, що буде дуже багато несподіванок, які в принципі вже почалися після з’їздів “Справедливої Росії” і ЛДПР.
Ігорю, Вам все ж таки доводиться з усіма цими експертами спілкуватися, які роблять свої прогнози, які завжди пояснюють, хто там буде першим, хто другим, хто спадкоємцем.
От тепер фактично вся ця лінійка людей, яких використовують ЗМІ: і російські, і українські для коментарів з внутрішньоросійських проблем, з проблем українсько-російських відносин, вони стають для нас, журналістів, не те, що скомпрометованими, а маргіналізованими, жоден із них взагалі не може не те, що передбачити, а хоча б на 2% уявити собі, як діє влада, які механізми дії влади.
Погодьтеся, що в Україні, коли мова йде про прем’єр-міністра, принаймні, ми чітко уявляємо собі, з яких саме осіб складається група претендентів. В Росії виявляється, що це аж зовсім не так.
Ігор Соловей: Звичайно, останнє призначення Віктора Зубкова на посаду прем’єр-міністра – це яскравий факт і демонстрація того, де робиться взагалі політика в РФ. Це Кремль і не деінде.
Звичайно, з усієї тієї когорти політологів, експертів, з якими доводиться спілкуватися, були різні припущення про майбутні кадрові перестановки, але, як бачимо, я згоден повністю, ні одне з цих припущень не виправдалося.
У подальшому, наскільки мені відомо, я аналізую російські ЗМІ, лише одна людина (правда, я прізвища не пам’ятаю зараз), лише один політолог побічно вказав на можливість приходу цієї команди, пітерської команди і саме пана Зубкова на посаду прем’єр-міністра.
Але це була лише одна людина з усієї тієї когорти...
Я б на Вашому місці запам’ятав її прізвище і завжди до цієї людини звертався.
Вікторе Денисовичу, але ж дивно, з іншого боку, пан Зубков — це відома все ж таки людина у вузьких колах, так би мовити. Він згадувався хоча б тому, що його зять, міністр оборони РФ, є людиною,котра дала можливість Володимиру Путіну і найближчим друзям російського президента створити собі непоганий кооператив у тому районі, де він був першим секретарем райкому. Тобто, до ближнього кола такі люди завжди входять.
Чому в Росії якось не прийнято до таких людей приглядатися? Не тільки в Росії, бо в Україні теж мали б думати, з ким вони матимуть справу на переговорах...
Це ж зараз починаються газові переговори фактично з новим прем’єр-міністром, і ніхто нічого про нього не знає.
Віктор Тимошенко (переклад): Віталію, якщо характеризувати нинішні українсько-російські відносини, вони летять у таку прірву, я можу сказати, так би мовити, по літерах, починаючи з відносин між президентами, по тому – другий пункт, це нещасна комісія з економічної співпраці, котра безкінечно переноситься, міжпарламентська співпраця, проблеми в газовій сфері...
Я не думаю, що новий прем’єр-міністр Росії якось зсуне ці відносини з мертвої точки.
Я думаю, що до нових президентських виборів, до обрання нового президента РФ навряд чи щось нового відбудеться в українсько-російських відносинах.
А якби я Вам сказав: до нових президентських виборів в Україні?
Віктор Тимошенко (переклад): Я теж, напевне, думаю, що...
Виникла якась унікальна ситуація, що поруч сусіди, поруч дві багатомільйонні держави, котрих об’єднує багато що (я не хочу говорити банальності), проте відносини сьогодні між Росією і Україною, на мою думку, набагато гірші, ніж у Росії і Польщі.
Ігор Соловей: Я розділяю, Віталію, Ваше занепокоєння в тому, що дійсно відносини між двома країнами, такими як Росія і Україна, мали б бути більш прогнозованими. А от нове призначення – це привід саме українській стороні задуматися над тим, з ким вони будуть вести переговори.
Я просто хочу нагадати такий невеликий елемент щодо Зубкова, як те, що він був начальником фінансової розвідки. Вибачте мені, це посада людини, яка знає все про всі грошові потоки усіх людей...
І про “РосУкрЕнерго” теж все знає.
Ігор Соловей: Я не сумніваюся, що він і про ці речі також знає. Я думаю, що в принципі буде складніше з ним вести розмову.