Слухати:Щоб зберегти аудіо-файл на ваш комп''ютер для подальшого прослуховування слід натиснути правою кнопкою мишки на лінку "завантажити" та вибрати "Save Target As..." або "Зберегти Об''єкт Як..." та вказати місце для збереження файлу. Після завантаження, відкрийте його двічі клацнувши на ньому мишкою.
Гості Свободи: народний депутат України Анатолій Матвієнко та голова Полтавської облдержадміністрації Валерій Асадчєв.
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіо записі.)
Ведучий: Кирило Булкін
Кирило Булкін: На сьогоднішній селекторній нараді глав облдержадміністрацій новий голова президентського секретаріату Віктор Балога закликав губернаторів пам’ятати, що вони належать до команди Президента.
Водночас Віктор Янукович запросив їх на засідання уряду у четвер.
Тож у чиїй команді гратимуть голови облдержадміністрацій? Звісно, що це доволі широке питання, яке тягне за собою низку інших.
Але почати хочу з запитання до пана Асадчева як чинного голови облдержадміністрації. Ким Ви себе відчуваєте? Гравцем команди Президента? І чи взагалі доречна така термінологія? Валерій Асадчев: Я себе відчуваю гравцем збірної політичної команди України.
Щодо розділення, то таке розділення є абсолютно недоречним. Я сказав би, що воно є шкідливим. До речі, про це заявив і Президент України В.А.Ющенко, який сказав, що всі ми служимо на благо однієї держави Україна, і не має значення, хто кого призначив, і не має значення, хто кого погодив.
Я як класичний приклад, коли йде це перетягування важливості того, хто кого призначив, завжди приводжу український досвід. У нас з точки зору адміністративності найбільше захищені органи самоврядування. Наприклад, міський голова обирається всім населенням. Він не залежить ні від Президента, ні від глави уряду, ні від ВРУ, тільки від громадян, які його обрали. І рада так само. Здавалося б, повна захищеність.
Але чи є в Україні реальне самоврядування? Відповідь однозначна: немає. Тому, що немає значення, хто його призначив. А якщо та рада сьогодні з бюджетом виконує 80% чи 90%, а є такі, що й 100% делегованих державою функцій, і на власні повноваження в неї немає нічого, то хай його призначить навіть Господь Бог. Тобто, цей момент сьогодні, мені здається, занадто політизований.
Сьогодні треба говорити не про те, хто кого призначив, а про чіткий розподіл функцій і повноважень і про оптимізацію системи влади.
На превеликий жаль, про це якраз говорять найменше, а більше чомусь говорять про те, хто кого призначив.
- Пане Матвієнко, Ви маєте великий досвід губернаторства. За Вашої роботи на цій посаді чи користувалися Ви такою термінологією, як “команда Президента”, “людина Президента” тощо?
Анатолій Матвієнко: Найперше – це ми маємо розуміти, що ми жили в умовах президентської держави, і тоді команда Президента відповідала в суті з тієї вертикалі виконавчої влади.
Сьогодні ми маємо перехідний момент, ми маємо змішану систему, коли виконавську владу сьогодні уособлює уряд, і коли державні адміністрації на цей перехідний момент майже не мають місію префектури, а мають на увазі контроль за дотриманням законів і Конституції із делегованими повноваженнями.
Ми маємо сьогодні дійсно певну проблему і читання, що прем’єр мусить спиратися на державні адміністрації, бо це вертикаль виконавської влади, але Президент їх сьогодні призначає.
Це означає, що той, хто сьогодні запускає в Україні війну між Президентом і урядом і кричить, мовляв, чому ви там не хочете воювати, чому ви шукаєте порозуміння, то просто не розуміють, що ми можемо паралізувати всю владу в Україні, в такий спосіб принести конкретному громадянину України велику біду.
Тому Президент з тих міркувань достатньо мужньо і сміливо пішов на універсал як на платформу дуже серйозного компромісу в ім’я єдності сьогодні і України, і влади -- для того, щоб не кинути Україну в хаос.
На жаль, я, наприклад, не бачу адекватного розуміння з боку прем’єра, який підписав, а сьогодні говорить абсолютно інше.
Тому я закликаю всіх політиків і в парламенті, і в уряді розуміти, що цей перехідний момент ми маємо прожити у відповідальності, в повазі один до одного і в компромісі.
А рухатися сьогодні треба до того, до чого каже Валерій Асадчев, до реального місцевого самоврядування. Але не на рівні району і області, а на рівні села-селища-міста. Тоді у нас не буде проблем. А районний рівень треба взагалі вивести з держадміністрації і дати 100% місцеве самоврядування. І вони б формували свої виконкоми, а рада керувала б і мала б делеговані повноваження, за яким буде контролювати відповідні виконавчі органи.
- Якщо необхідний консенсус між Президентом і урядом, то яка імовірність, що такого консенсусу вдасться досягати? Що буде, якщо не вдасться?
Анатолій Матвієнко: Неконституційність дії виливається в адекватний імпічмент або відставку. Тому, я думаю, на неконституційний шлях сьогодні не варто штовхати нікого.
І дійсно Президент має мати подання уряду. Президент дійсно має право відхилити внесену кандидатуру і не призначити. Президент має право відхилити подання на зняття. Але це має бути аргументовано.
І тому тут просто заяви, які звучать, скажімо, сьогодні від Януковича, що когось треба змінювати, тому що якась політична партія, яка представляє або стоїть за тим головою адміністрації, не пройшла до обласної ради належним чином, то є політиканство, то не є аргументовано.
Тому тут потрібно відпрацювати, очевидно, критерії, за якими дійсно обставинами є підстави подати на звільнення і на адекватну заміну. Ці критерії мають бути відпрацьовані і сьогодні узгоджені як принципи у співпраці уряду і Президента.
- Які Ваші враження від сьогоднішньої наради у голови Секретаріату Президента?
Валерій Асадчев: Я сам приймав участь в цій селекторній нараді. Про що це говорить? Про те, що це якось все-таки нова форма. До цього її не було. Це дуже добре, що ця нова форма була сьогодні започаткована.
З усіх сторін дуже добре. По-перше, глави адміністрацій побачили, що СП структуризується, що є глава, є заступники, хто яким напрямком займається, до кого можна звертатися за тими чи іншими питаннями.
Дуже корисно, що ми почули своїх колег, тому що я, наприклад, думав, що там проблема по сільським головам, що не вистачає бюджетів тільки в Полтавській області, а виявляється, що це і Черкаській області, і Київській, і в Львівській областях. Тобто, це вже загальнодержавна проблема, яку треба спільно, можливо, із СП ставити перед урядом.
Теж ми почули, що є проблеми по тарифах і так далі.
Ми почули всіх своїх колег і відчули, в якому ритмі, в якому пульсі ми працюємо у своїх областях, але й чим живе вся Україна.
- Якщо ми згадали про оновлення президентської команди, про яке зараз багато говорять, то наскільки потрібне це оновлення в регіонах? На Вашу думку, чи є важелі, щоб якось його проводити? Чи, власне, добре буде, якщо будуть залишатися ті, хто є зараз у регіонах?
Валерій Асадчев: Я не можу давати таку оцінку, чи треба це оновлення, чи не треба. Це вже має бачити Президент, має бачити СП.
Я можу сказати тільки одне: дуже добре, що йде структуризація СП, і ми чітко розуміємо, хто є заступником, хто яким напрямком займається, до кого можна звертатися з тими чи іншими проблемами, з тими чи іншими питаннями.
Дуже добре, що почалося спілкування з главами адміністрацій, ми почули один одного, тому що в Київ не наїздишся і весь час тут не назбираєшся, а така форма дуже оперативна і дуже корисна якраз у такій повсякденній виконавчій, навіть іноді рутинній, але виконавчій роботі.
- В.Янукович запросив вас, голів облдержадміністрацій, на засідання уряду. Чого ви очікуєте від засідання уряду в четвер? Що ви там збираєтеся робити?
Валерій Асадчев: Я скажу чесно. Я очікую дві дуже важливі дискусії чи розмови.
Перша розмова – це про завершення 2006 року і ті корективи, які конче необхідно зараз терміново внести в бюджет 2006 року, щоб ми нормально закінчили бюджетний рік і нормально вступили в зиму. Це особливо проблема тарифів, з якою зараз зробили таке навіть трохи непорозуміння.
А друга – це бюджет 2007 року. Там ціла низка важливих, великих проблем і цілий блок, я сказав би.
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіо записі.)
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіо записі.)
Водночас Віктор Янукович запросив їх на засідання уряду у четвер.
Тож у чиїй команді гратимуть голови облдержадміністрацій? Звісно, що це доволі широке питання, яке тягне за собою низку інших.
Але почати хочу з запитання до пана Асадчева як чинного голови облдержадміністрації. Ким Ви себе відчуваєте? Гравцем команди Президента? І чи взагалі доречна така термінологія? Валерій Асадчев: Я себе відчуваю гравцем збірної політичної команди України.
Щодо розділення, то таке розділення є абсолютно недоречним. Я сказав би, що воно є шкідливим. До речі, про це заявив і Президент України В.А.Ющенко, який сказав, що всі ми служимо на благо однієї держави Україна, і не має значення, хто кого призначив, і не має значення, хто кого погодив.
Я як класичний приклад, коли йде це перетягування важливості того, хто кого призначив, завжди приводжу український досвід. У нас з точки зору адміністративності найбільше захищені органи самоврядування. Наприклад, міський голова обирається всім населенням. Він не залежить ні від Президента, ні від глави уряду, ні від ВРУ, тільки від громадян, які його обрали. І рада так само. Здавалося б, повна захищеність.
Але чи є в Україні реальне самоврядування? Відповідь однозначна: немає. Тому, що немає значення, хто його призначив. А якщо та рада сьогодні з бюджетом виконує 80% чи 90%, а є такі, що й 100% делегованих державою функцій, і на власні повноваження в неї немає нічого, то хай його призначить навіть Господь Бог. Тобто, цей момент сьогодні, мені здається, занадто політизований.
Сьогодні треба говорити не про те, хто кого призначив, а про чіткий розподіл функцій і повноважень і про оптимізацію системи влади.
На превеликий жаль, про це якраз говорять найменше, а більше чомусь говорять про те, хто кого призначив.
- Пане Матвієнко, Ви маєте великий досвід губернаторства. За Вашої роботи на цій посаді чи користувалися Ви такою термінологією, як “команда Президента”, “людина Президента” тощо?
Анатолій Матвієнко: Найперше – це ми маємо розуміти, що ми жили в умовах президентської держави, і тоді команда Президента відповідала в суті з тієї вертикалі виконавчої влади.
Сьогодні ми маємо перехідний момент, ми маємо змішану систему, коли виконавську владу сьогодні уособлює уряд, і коли державні адміністрації на цей перехідний момент майже не мають місію префектури, а мають на увазі контроль за дотриманням законів і Конституції із делегованими повноваженнями.
Ми маємо сьогодні дійсно певну проблему і читання, що прем’єр мусить спиратися на державні адміністрації, бо це вертикаль виконавської влади, але Президент їх сьогодні призначає.
Це означає, що той, хто сьогодні запускає в Україні війну між Президентом і урядом і кричить, мовляв, чому ви там не хочете воювати, чому ви шукаєте порозуміння, то просто не розуміють, що ми можемо паралізувати всю владу в Україні, в такий спосіб принести конкретному громадянину України велику біду.
Тому Президент з тих міркувань достатньо мужньо і сміливо пішов на універсал як на платформу дуже серйозного компромісу в ім’я єдності сьогодні і України, і влади -- для того, щоб не кинути Україну в хаос.
На жаль, я, наприклад, не бачу адекватного розуміння з боку прем’єра, який підписав, а сьогодні говорить абсолютно інше.
Тому я закликаю всіх політиків і в парламенті, і в уряді розуміти, що цей перехідний момент ми маємо прожити у відповідальності, в повазі один до одного і в компромісі.
А рухатися сьогодні треба до того, до чого каже Валерій Асадчев, до реального місцевого самоврядування. Але не на рівні району і області, а на рівні села-селища-міста. Тоді у нас не буде проблем. А районний рівень треба взагалі вивести з держадміністрації і дати 100% місцеве самоврядування. І вони б формували свої виконкоми, а рада керувала б і мала б делеговані повноваження, за яким буде контролювати відповідні виконавчі органи.
- Якщо необхідний консенсус між Президентом і урядом, то яка імовірність, що такого консенсусу вдасться досягати? Що буде, якщо не вдасться?
Анатолій Матвієнко: Неконституційність дії виливається в адекватний імпічмент або відставку. Тому, я думаю, на неконституційний шлях сьогодні не варто штовхати нікого.
І дійсно Президент має мати подання уряду. Президент дійсно має право відхилити внесену кандидатуру і не призначити. Президент має право відхилити подання на зняття. Але це має бути аргументовано.
І тому тут просто заяви, які звучать, скажімо, сьогодні від Януковича, що когось треба змінювати, тому що якась політична партія, яка представляє або стоїть за тим головою адміністрації, не пройшла до обласної ради належним чином, то є політиканство, то не є аргументовано.
Тому тут потрібно відпрацювати, очевидно, критерії, за якими дійсно обставинами є підстави подати на звільнення і на адекватну заміну. Ці критерії мають бути відпрацьовані і сьогодні узгоджені як принципи у співпраці уряду і Президента.
- Які Ваші враження від сьогоднішньої наради у голови Секретаріату Президента?
Валерій Асадчев: Я сам приймав участь в цій селекторній нараді. Про що це говорить? Про те, що це якось все-таки нова форма. До цього її не було. Це дуже добре, що ця нова форма була сьогодні започаткована.
З усіх сторін дуже добре. По-перше, глави адміністрацій побачили, що СП структуризується, що є глава, є заступники, хто яким напрямком займається, до кого можна звертатися за тими чи іншими питаннями.
Дуже корисно, що ми почули своїх колег, тому що я, наприклад, думав, що там проблема по сільським головам, що не вистачає бюджетів тільки в Полтавській області, а виявляється, що це і Черкаській області, і Київській, і в Львівській областях. Тобто, це вже загальнодержавна проблема, яку треба спільно, можливо, із СП ставити перед урядом.
Теж ми почули, що є проблеми по тарифах і так далі.
Ми почули всіх своїх колег і відчули, в якому ритмі, в якому пульсі ми працюємо у своїх областях, але й чим живе вся Україна.
- Якщо ми згадали про оновлення президентської команди, про яке зараз багато говорять, то наскільки потрібне це оновлення в регіонах? На Вашу думку, чи є важелі, щоб якось його проводити? Чи, власне, добре буде, якщо будуть залишатися ті, хто є зараз у регіонах?
Валерій Асадчев: Я не можу давати таку оцінку, чи треба це оновлення, чи не треба. Це вже має бачити Президент, має бачити СП.
Я можу сказати тільки одне: дуже добре, що йде структуризація СП, і ми чітко розуміємо, хто є заступником, хто яким напрямком займається, до кого можна звертатися з тими чи іншими проблемами, з тими чи іншими питаннями.
Дуже добре, що почалося спілкування з главами адміністрацій, ми почули один одного, тому що в Київ не наїздишся і весь час тут не назбираєшся, а така форма дуже оперативна і дуже корисна якраз у такій повсякденній виконавчій, навіть іноді рутинній, але виконавчій роботі.
- В.Янукович запросив вас, голів облдержадміністрацій, на засідання уряду. Чого ви очікуєте від засідання уряду в четвер? Що ви там збираєтеся робити?
Валерій Асадчев: Я скажу чесно. Я очікую дві дуже важливі дискусії чи розмови.
Перша розмова – це про завершення 2006 року і ті корективи, які конче необхідно зараз терміново внести в бюджет 2006 року, щоб ми нормально закінчили бюджетний рік і нормально вступили в зиму. Це особливо проблема тарифів, з якою зараз зробили таке навіть трохи непорозуміння.
А друга – це бюджет 2007 року. Там ціла низка важливих, великих проблем і цілий блок, я сказав би.
(Скорочена версія. Повну версію “Вечірньої Свободи” слухайте в аудіо записі.)