Сергій Драчук
Прага, 21 листопада 2004 – Західні оглядачі традиційно вже пишуть про те, що вибори визначать, чи піде Україна на тіснішу співпрацю з Заходом, а чи далі ввійде в сферу впливу московського Кремля. Але, зазначає, наприклад, журналіст агентства «Асошієйтед Прес», останніми тижнями такі широкі політичні питання відступили перед міжнародною занепокоєністю навколо того, чи будуть українські вибори варті довіри. Спостерігачі нагадують, що перше коло виборів не відповідало міжнародним стандартам. Або ще такий штрих: кореспондент австрійського щоденника «Пресе» називає Віктора Ющенка «кандидатом громадянського суспільства», а Віктора Януковича – «кандидатом владного апарату».
Але й загальнополітичні питання не залишено поза увагою. Автор статті в британському щоденнику «Дейлі Телеґраф» висловлює думку, що виборча кампанія в Україні стала показовою щодо російського втручання, а вибори стануть випробуванням політики російського президента Владіміра Путіна, яка має на меті відновити, за словами щоденника, «огузок Радянського Союзу під егідою Москви»; провал проросійського кандидата позначив би тяжку невдачу для Путінових неоімперських амбіцій у реґіоні, пише газета. А в німецькому щоденнику «Вельт» експерт у справах Росії й післярадянських держав Александер Рар зазначає, що в разі програшу Віктора Януковича кремлівський шеф міг би зазнати втрати обличчя і в своїй власній країні.
Німецький щоденник «Франкфуртер Альґемайне Цайтунґ» звертає увагу, що в той час, коли «Україна перебуває перед випробуванням на розрив», «у Києві бракує тільки Європи». Автор статті пише і про «величезне російське втручання», і про «значну активність» американців – і сенаторів, і заступника держсекретаря Ричарда Армитиджа – які не оминули увагою дії Росії й відповіли на них телефонною розмовою «на найвищому рівні». Водночас представники Європейського союзу не визнали за необхідне відвідати Київ напередодні «доленосного вибору»: у Києві, зазначає газета, не побачили жодного Хав’єра Соляни, жодного представника від Нідерландів, які головують у ЄС, жодного міністра закордонних справ із Берліна, Парижа чи Лондона, які могли б вимагати демократичного голосування після значних маніпуляцій у першому колі. Із остраху, що доведеться відповідати на неприємні питання про можливий вступ до ЄС, у Брюсселі вирішили просто промовчати – а ще, як сказав газеті Фолькер Рюе, колишній міністр оборони Німеччини, а нині відповідальний за зовнішню політику в опозиційній парті Християнсько-демократичний союз, Брюссель, промовчавши щодо Києва, виявив тим самим «лицемірство щодо Москви».
А американський щоденник «Вашинґтон Пост» висловив стурбованість джерелами фінансування групи американських спостерігачів, колишніх конґресменів-демократів, під час першого кола виборів. Ці спостерігачі, на відміну від більшості інших, оголосили тоді, що вибори були загалом вільні й чесні. Чого вони не оголосили – це того, що їх найняв і оплачував їм по 500 доларів на день вашинґтонський лобіст на ім’я Алексей Кісельов, що є офіційно зареєстрованим представником інтересів проросійського кандидата на президента України, прем’єр-міністра Віктора Януковича. Кісельов підтвердив це в інтерв’ю авторові статті. Така сама делегація на чолі з тим самим колишнім конґресменом-демократом Робертом Карром мала прибути спостерігати й за другим колом виборів в Україні, пише газета.
Але й загальнополітичні питання не залишено поза увагою. Автор статті в британському щоденнику «Дейлі Телеґраф» висловлює думку, що виборча кампанія в Україні стала показовою щодо російського втручання, а вибори стануть випробуванням політики російського президента Владіміра Путіна, яка має на меті відновити, за словами щоденника, «огузок Радянського Союзу під егідою Москви»; провал проросійського кандидата позначив би тяжку невдачу для Путінових неоімперських амбіцій у реґіоні, пише газета. А в німецькому щоденнику «Вельт» експерт у справах Росії й післярадянських держав Александер Рар зазначає, що в разі програшу Віктора Януковича кремлівський шеф міг би зазнати втрати обличчя і в своїй власній країні.
Німецький щоденник «Франкфуртер Альґемайне Цайтунґ» звертає увагу, що в той час, коли «Україна перебуває перед випробуванням на розрив», «у Києві бракує тільки Європи». Автор статті пише і про «величезне російське втручання», і про «значну активність» американців – і сенаторів, і заступника держсекретаря Ричарда Армитиджа – які не оминули увагою дії Росії й відповіли на них телефонною розмовою «на найвищому рівні». Водночас представники Європейського союзу не визнали за необхідне відвідати Київ напередодні «доленосного вибору»: у Києві, зазначає газета, не побачили жодного Хав’єра Соляни, жодного представника від Нідерландів, які головують у ЄС, жодного міністра закордонних справ із Берліна, Парижа чи Лондона, які могли б вимагати демократичного голосування після значних маніпуляцій у першому колі. Із остраху, що доведеться відповідати на неприємні питання про можливий вступ до ЄС, у Брюсселі вирішили просто промовчати – а ще, як сказав газеті Фолькер Рюе, колишній міністр оборони Німеччини, а нині відповідальний за зовнішню політику в опозиційній парті Християнсько-демократичний союз, Брюссель, промовчавши щодо Києва, виявив тим самим «лицемірство щодо Москви».
А американський щоденник «Вашинґтон Пост» висловив стурбованість джерелами фінансування групи американських спостерігачів, колишніх конґресменів-демократів, під час першого кола виборів. Ці спостерігачі, на відміну від більшості інших, оголосили тоді, що вибори були загалом вільні й чесні. Чого вони не оголосили – це того, що їх найняв і оплачував їм по 500 доларів на день вашинґтонський лобіст на ім’я Алексей Кісельов, що є офіційно зареєстрованим представником інтересів проросійського кандидата на президента України, прем’єр-міністра Віктора Януковича. Кісельов підтвердив це в інтерв’ю авторові статті. Така сама делегація на чолі з тим самим колишнім конґресменом-демократом Робертом Карром мала прибути спостерігати й за другим колом виборів в Україні, пише газета.