Сергій Кисельов Чи не уповільнить темп просування України до НАТО договір між Росією і Україною про співпрацю у використанні Азовського моря і Керченської протоки.
Київ, 25 грудня 2003 - Минулої середи в Керчі Леонід Кучма і Владимир Путін підписали договір між Росією і Україною про співпрацю у використанні Азовського моря і Керченської протоки. Обидва водоймища, нагадаю, визнані внутрішніми водами України і Російської Федерації, Азовське море має бути розмежоване лінією державного кордону відповідно до угоди між сторонами, українські та російські військові кораблі і торговельні судна користуються свободою судноплавства в Азовському морі та Керченській протоці. Але військові кораблі під прапором третіх держав можуть заходити в Азовське море і проходити через Керченську протоку тільки на запрошення України або Росії, погоджене з іншою прибережною державою. Чи позначиться це останнє положення російсько-української угоди на темпах просування України до НАТО, військові кораблі якого тепер матимуть право входити в українські води Азова лише з дозволу Москви.
Недавно в інтерв’ю для радіо "Свобода" президент Атлантичної ради України генерал-лейтенант Вадим Гречанінов висловив занепокоєння, що територіальні претензії Росії щодо українського острова Коси Тузли в Керченській протоці приповільнюють рух Києва до НАТО, оскільки прикордонні суперечки несумісні з умовами вступу до альянсу. На думку деяких спостерігачів, намір України дістати членство в НАТО може ускладнити і договір між Росією та Україною про співробітництво у використанні Азовського моря й Керченської протоки. Адже якщо (припустімо таке) Україна завтра буде прийнята до альянсу, на прохід по українському Керч-Єнікальському каналу будь-якого натівського корабля їй доведеться брати дозвіл у Росії.
Справді, за такої ситуації, як вважає директор Центру політичних досліджень і конфліктології Михайло Погрибінський, якщо Росія буде проти, цей договір не дає можливості Україні вирішити цю проблему. “І я думаю, що просто НАТО буде це враховувати. І кораблі 6-го американського флоту будуть залишатися в Чорному морі і не будуть в Азовському".
На думку першого заступника директора Національного інституту проблем міжнародної безпеки Анатолія Гуцала, угода Києва і Москви про співробітництво у використанні Азовського моря та Керченської протоки не лише для України та Росії, але й для керівництва НАТО є явищем суто позитивним: "Що це значить, якщо ми дивимося фактично через призму наших відносин з Європою, наших відносин з Євроатлантичною спільнотою? Це демонстрація того, що ми здатні вирішувати конфліктні питання. Я думаю, що для НАТО це більш важливо, ніж те, яким чином і хто буде присутній. Тим паче, що Азовське море – це не море для кораблів НАТО, які виконують стратегічні завдання. Тобто, Азовське море – це не зона інтересів для присутності натівського флоту".
Доктор економічних наук, професор, завідувач відділу Інституту світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук Олексій Плотников в цілому позитивно оцінив українсько-російську угоду про Азов. А щодо питання НАТО зауважив: "Давайте зробимо так: коли Україна вступить в НАТО, тоді будемо дивитися. Це не буде в найближчій перспективі, по-перше, а по-інше, коли Україна буде вступати в НАТО, тоді буде приводитись у відповідність договірна база України. Тобто, якщо це буде протирічити відносинам з НАТО, тут не буде якоїсь домовленості, буде по іншій схемі. Це, наприклад, те ж саме, що стосується і російського флоту в Криму і багато чого іншого. Тобто, не будемо зараз будувати моделі: а як, що, коли? Коли Україна буде членом НАТО, тоді це буде приведено у відповідність до вимог НАТО".
Тим часом керівник наукових програм Центру досліджень армії, конверсії та роззброєння Сергій Згурець наголосив: "Проблема цієї угоди полягає в тому, що неоднозначно прописаний, визначений статус внутрішніх вод для Керченсько-Азовської протоки. Тобто, ми говоримо про те, що зазвичай кораблі, які належать Україні та Росії, можуть спокійно просуватися по цій акваторії, разом з тим військові кораблі інших країн, які хочуть бути в цій зоні, потребують згоди і Росії, і України. Дійсно, таке рішення ускладнює просування будь-яких військових сил через цей регіон і це може ускладнити відносини з НАТО. Але разом з тим кораблі НАТО майже ніколи не заходили в цю зону".
Недавно в інтерв’ю для радіо "Свобода" президент Атлантичної ради України генерал-лейтенант Вадим Гречанінов висловив занепокоєння, що територіальні претензії Росії щодо українського острова Коси Тузли в Керченській протоці приповільнюють рух Києва до НАТО, оскільки прикордонні суперечки несумісні з умовами вступу до альянсу. На думку деяких спостерігачів, намір України дістати членство в НАТО може ускладнити і договір між Росією та Україною про співробітництво у використанні Азовського моря й Керченської протоки. Адже якщо (припустімо таке) Україна завтра буде прийнята до альянсу, на прохід по українському Керч-Єнікальському каналу будь-якого натівського корабля їй доведеться брати дозвіл у Росії.
Справді, за такої ситуації, як вважає директор Центру політичних досліджень і конфліктології Михайло Погрибінський, якщо Росія буде проти, цей договір не дає можливості Україні вирішити цю проблему. “І я думаю, що просто НАТО буде це враховувати. І кораблі 6-го американського флоту будуть залишатися в Чорному морі і не будуть в Азовському".
На думку першого заступника директора Національного інституту проблем міжнародної безпеки Анатолія Гуцала, угода Києва і Москви про співробітництво у використанні Азовського моря та Керченської протоки не лише для України та Росії, але й для керівництва НАТО є явищем суто позитивним: "Що це значить, якщо ми дивимося фактично через призму наших відносин з Європою, наших відносин з Євроатлантичною спільнотою? Це демонстрація того, що ми здатні вирішувати конфліктні питання. Я думаю, що для НАТО це більш важливо, ніж те, яким чином і хто буде присутній. Тим паче, що Азовське море – це не море для кораблів НАТО, які виконують стратегічні завдання. Тобто, Азовське море – це не зона інтересів для присутності натівського флоту".
Доктор економічних наук, професор, завідувач відділу Інституту світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук Олексій Плотников в цілому позитивно оцінив українсько-російську угоду про Азов. А щодо питання НАТО зауважив: "Давайте зробимо так: коли Україна вступить в НАТО, тоді будемо дивитися. Це не буде в найближчій перспективі, по-перше, а по-інше, коли Україна буде вступати в НАТО, тоді буде приводитись у відповідність договірна база України. Тобто, якщо це буде протирічити відносинам з НАТО, тут не буде якоїсь домовленості, буде по іншій схемі. Це, наприклад, те ж саме, що стосується і російського флоту в Криму і багато чого іншого. Тобто, не будемо зараз будувати моделі: а як, що, коли? Коли Україна буде членом НАТО, тоді це буде приведено у відповідність до вимог НАТО".
Тим часом керівник наукових програм Центру досліджень армії, конверсії та роззброєння Сергій Згурець наголосив: "Проблема цієї угоди полягає в тому, що неоднозначно прописаний, визначений статус внутрішніх вод для Керченсько-Азовської протоки. Тобто, ми говоримо про те, що зазвичай кораблі, які належать Україні та Росії, можуть спокійно просуватися по цій акваторії, разом з тим військові кораблі інших країн, які хочуть бути в цій зоні, потребують згоди і Росії, і України. Дійсно, таке рішення ускладнює просування будь-яких військових сил через цей регіон і це може ускладнити відносини з НАТО. Але разом з тим кораблі НАТО майже ніколи не заходили в цю зону".