Василь Плоскіна Добровольці, які безкоштовно доглядають за чужими дітьми вдома
Угорщина, 9 вересня 2003 – У багатьох угорських сім’ях дуже часто батьки працюють і не мають на кого залишити дитину. На відміну від заможних родин, угорці з невисокими доходами не можуть найняти постійну няньку, отож діти змушені залишатися вдома без нагляду дорослих. Як бути у подібному випадку? Відповісти на це запитання і навіть дещо послабити його гостроту взялися групи добровольців угорської столиці, які безплатно доглядають за дітьми. Ця ініціатива громадян отримала схвальні відгуки не лише у великих містах, а й на периферії.
В Угорщині досить добре функціонує мережа муніципальних дитсадків та ясел. Однак не кожна молода мама наважується відправити своє маля з дому на цілий день під опіку досвідчених вихователів. Адже не секрет, що попервах новачки починають хворіти, кепсько їдять немамині страви разом з усіма і таки часто плачуть. Знаючи про це, кілька десятків дорослих в одному з районів Будапешта утворили Службу безкоштовної допомоги вдома. Їхня мета зводиться до того, щоб виручити батьків, які не можуть з якихось причин відправити дитину в дитсадок або запросити додому платну няньку. Найбільше такої допомоги потребують матері, які повернулися на своє робоче місце після декретної відпустки. Працівники Служби люб’язно згодяться надати молодим батькам житейську пораду, а то й просто поговорити, розрадити у важкі хвилини, якщо треба. Звісно, добровольці мають отримати необхідну теоретичну і практичну підготовку, розбиту на 10 окремих занять. На них нерідко з’являються особи як пенсійного віку, так і працездатні угорці. Щоправда, організація надає перевагу тим кандидатам, у кого вже є батьківський досвід, а ще краще, хто має власних онуків. Адже тільки в цьому випадку добровольці можуть відчути справжню солідарність з іншими батьками і, що суттєво, почуття відповідальності за малих дітей, які потребують опіки дорослих. А цьому не всяка книжка може навчити, вважають у Службі безкоштовної допомоги вдома.
Саму організацію засновано в Англії у 1973 році під назвою “Home-Start”. В Угорщині перші осередки з’явилися 2 роки тому з ініциативи Товариства багатодітних сімей. З того часу почин цієї організації було підтримано простими громадянами в інших місцях. Члени цієї громади порівнюють своїх вихованців з молодим деревцем: попереду нього все життя з його можливостями росту, але без допомоги йому все одно не обійтись.
В Угорщині досить добре функціонує мережа муніципальних дитсадків та ясел. Однак не кожна молода мама наважується відправити своє маля з дому на цілий день під опіку досвідчених вихователів. Адже не секрет, що попервах новачки починають хворіти, кепсько їдять немамині страви разом з усіма і таки часто плачуть. Знаючи про це, кілька десятків дорослих в одному з районів Будапешта утворили Службу безкоштовної допомоги вдома. Їхня мета зводиться до того, щоб виручити батьків, які не можуть з якихось причин відправити дитину в дитсадок або запросити додому платну няньку. Найбільше такої допомоги потребують матері, які повернулися на своє робоче місце після декретної відпустки. Працівники Служби люб’язно згодяться надати молодим батькам житейську пораду, а то й просто поговорити, розрадити у важкі хвилини, якщо треба. Звісно, добровольці мають отримати необхідну теоретичну і практичну підготовку, розбиту на 10 окремих занять. На них нерідко з’являються особи як пенсійного віку, так і працездатні угорці. Щоправда, організація надає перевагу тим кандидатам, у кого вже є батьківський досвід, а ще краще, хто має власних онуків. Адже тільки в цьому випадку добровольці можуть відчути справжню солідарність з іншими батьками і, що суттєво, почуття відповідальності за малих дітей, які потребують опіки дорослих. А цьому не всяка книжка може навчити, вважають у Службі безкоштовної допомоги вдома.
Саму організацію засновано в Англії у 1973 році під назвою “Home-Start”. В Угорщині перші осередки з’явилися 2 роки тому з ініциативи Товариства багатодітних сімей. З того часу почин цієї організації було підтримано простими громадянами в інших місцях. Члени цієї громади порівнюють своїх вихованців з молодим деревцем: попереду нього все життя з його можливостями росту, але без допомоги йому все одно не обійтись.