Василь Дарчук Огляд західної преси: Ірак. Балкани – край Косово.
Прага, 28 липня 2003 – Тема Іраку і далі залишається у центрі уваги західної преси. Оглядачі коментують наслідки не лише воєнної акції в Іраку, а й санкцій ООН. Коментатори оцінюють також перспективи політичної стабілізації і створення іракської тимчасової адміністрації.
Газета «Нью-Йорк таймс» містить коментар Дейвіда Рифа, в якому автор ставить запитання: що принесло більшої шкоди іракському народу – правління багдадського режиму чи санкції ООН, унаслідок яких протягом десяти років від закінчення війни у Перській затоці померло півмільйона іракських дітей. Деякі офіційні особи заявляють, пише автор, що іноді санкції є необхідними, як передостанній захід перед оголошенням війни. Однак, це не дає відповіді на запитання, веде далі автор, чи така політика, як би вона стратегічно не звучала, виправдовує смерть півмільйона іракських дітей, які померли в період санкцій. На думку автора, якщо економічні санкції іноді допомагали у зміні режимів у африканських країнах, то це не торкалося режиму Саддама Гуссейна в Іраку, цей режим автор називає ірраціональним. Крім того, підкреслює автор, будь-які санкції, навіть так звані «розумні» ,б’ють передусім по людях.
Тим часом американський юрист Ричард Колін у газеті «Нью-Йорк таймс» порушує іншу проблему сьогоднішнього Іраку: відновлення законності і правопорядку, як основи побудови в Іраку демократичної держави. Нещодавно автор відвідав Ірак, де він знайшов чимало позитивних елементів і можливостей. Він зустрівся з іракськими суддями і прокурорами часів Саддама Гуссейна. Автор характеризує їх, як високо освічених і компетентних людей. Багато з них, попри факт, що змушені були служити режимові, залишилися порядними людьми, які усвідомлювали трагедію іракського народу. Хоча юристи повинні були належати до партії “Баат”, багато з них, особливо судді старші віком, були безпартійними. Передбачивши хвилю грабежів і мародерства після падіння режиму, вони таємно перенесли до своїх домів архіви і судові документи, які врятували для майбутнього державного ладу. На думку автора, ці люди повинні бути задіяні в судівництві й адміністрації нового Іраку, зайнятися модернізацією судової системи, підготовкою прокурорів та адвокатів. На думку американського юриста, якнайшвидші заходи у цьому напрямку допоможуть відновити законність, порядок і права людини в Іраку.
Газета «Нью-Йорк таймс» містить коментар Дейвіда Рифа, в якому автор ставить запитання: що принесло більшої шкоди іракському народу – правління багдадського режиму чи санкції ООН, унаслідок яких протягом десяти років від закінчення війни у Перській затоці померло півмільйона іракських дітей. Деякі офіційні особи заявляють, пише автор, що іноді санкції є необхідними, як передостанній захід перед оголошенням війни. Однак, це не дає відповіді на запитання, веде далі автор, чи така політика, як би вона стратегічно не звучала, виправдовує смерть півмільйона іракських дітей, які померли в період санкцій. На думку автора, якщо економічні санкції іноді допомагали у зміні режимів у африканських країнах, то це не торкалося режиму Саддама Гуссейна в Іраку, цей режим автор називає ірраціональним. Крім того, підкреслює автор, будь-які санкції, навіть так звані «розумні» ,б’ють передусім по людях.
Тим часом американський юрист Ричард Колін у газеті «Нью-Йорк таймс» порушує іншу проблему сьогоднішнього Іраку: відновлення законності і правопорядку, як основи побудови в Іраку демократичної держави. Нещодавно автор відвідав Ірак, де він знайшов чимало позитивних елементів і можливостей. Він зустрівся з іракськими суддями і прокурорами часів Саддама Гуссейна. Автор характеризує їх, як високо освічених і компетентних людей. Багато з них, попри факт, що змушені були служити режимові, залишилися порядними людьми, які усвідомлювали трагедію іракського народу. Хоча юристи повинні були належати до партії “Баат”, багато з них, особливо судді старші віком, були безпартійними. Передбачивши хвилю грабежів і мародерства після падіння режиму, вони таємно перенесли до своїх домів архіви і судові документи, які врятували для майбутнього державного ладу. На думку автора, ці люди повинні бути задіяні в судівництві й адміністрації нового Іраку, зайнятися модернізацією судової системи, підготовкою прокурорів та адвокатів. На думку американського юриста, якнайшвидші заходи у цьому напрямку допоможуть відновити законність, порядок і права людини в Іраку.