Василь Дарчук Прага, 20 березня 2003 – У центрі уваги західної преси залишається перший удар США по Іраку і дальший розвиток подій після воєнної акції. На думку багатьох оглядачів, післявоєнний період в Іраку, тобто стабілізація становища і відбудова країни можуть виявитися не менш критичними, ніж сама воєнна акція.
Прага, 20 березня 2003 – У центрі уваги західної преси залишається перший удар США по Іраку і дальший розвиток подій після воєнної акції. На думку багатьох оглядачів, післявоєнний період в Іраку, тобто стабілізація становища і відбудова країни можуть виявитися не менш критичними, ніж сама воєнна акція.
Коментуючи перший удар по Багдаду, а точніше, по одному з будинків, де, згідно з даними американської розвідки, міг бути Саддам Гуссейн, британська газета «Індепендент» пише в редакційній статі, що із початком воєнної акції дебати у справі її законності, фактично, закінчені. У контексті цього факту, тобто початку війни, газета розглядає два важливі фактори, які мали би визначити моральний бік акції. Перший фактор – правовий, тобто аргументація потреби усунення режиму Саддама Гуссейна. Другий фактор - це методи ведення війни. США і Великобританія мали б подбати про те, щоб удари прийшлися лише по військових цілях і щоб у перебігу воєнної акції не допустити до значних жертв серед цивільного населення, а також уникати надмірного застосування військової сили. Ці аргументи можуть звучати надто теоретично або академічно, веде далі газета, проте вони залишаються надзвичайно важливими. Якщо американсько-британська коаліція бажає запобігти росту обурення на Близькому сході і в мусульманському світі загалом, то кровопролиття в перебігу воєнної акції слід звести до мінімуму. Тоді, на думку газети, вдасться заспокоїти і противників воєнної акції серед західних країн. Проте найголовніше завдання полягає в тому, пише на закінчення британська газета, що під час війни демократичної країни проти деспота слід зберігати високі моральні принципи, щоб не поставити себе на його рівень.
Газета «Вашингтон пост» починає редакційну статтю передбаченням неминучих втрат, які принесуть воєнні дії в Іраку, зокрема втрат серед цивільного населення, а також трагічних помилок. І навіть після закінчення війни, як вважає газета, перед американським командуванням залишатимуться тяжкі завдання – забезпечити порядок і відвернути міжетнічні сутички. Прикінцева мета нинішньої воєнної акції в Іраку – усунути режим Саддама Хусейна, який газета називає найбільшою загрозою миру на Близькому сході. Акція мала би послужити уроком для інших політичних режимів регіону, щоб вони не накопичували хімічної, біологічної або ядерної зброї, ігноруючи заклики міжнародної спільноти. Врешті воєнна акція, як підкреслює на закінчення «Вашингтон пост», вивільнить іракський народ, який протягом останнього півстоліття залишався під однією із найжорстокіших диктатур.
До цього додаймо, що серед відгуків у європейській пресі на перший удар США по Іраку не бракує гостро критичних коментарів і звинувачень президента Буша в ігноруванні ООН і міжнародної спільноти. Однак, при цьому і європейські оглядачі визнають, що швидка й успішна воєнна акція піде на користь усім, крім, зрозуміло, режиму Саддама Хусейна.
Коментуючи перший удар по Багдаду, а точніше, по одному з будинків, де, згідно з даними американської розвідки, міг бути Саддам Гуссейн, британська газета «Індепендент» пише в редакційній статі, що із початком воєнної акції дебати у справі її законності, фактично, закінчені. У контексті цього факту, тобто початку війни, газета розглядає два важливі фактори, які мали би визначити моральний бік акції. Перший фактор – правовий, тобто аргументація потреби усунення режиму Саддама Гуссейна. Другий фактор - це методи ведення війни. США і Великобританія мали б подбати про те, щоб удари прийшлися лише по військових цілях і щоб у перебігу воєнної акції не допустити до значних жертв серед цивільного населення, а також уникати надмірного застосування військової сили. Ці аргументи можуть звучати надто теоретично або академічно, веде далі газета, проте вони залишаються надзвичайно важливими. Якщо американсько-британська коаліція бажає запобігти росту обурення на Близькому сході і в мусульманському світі загалом, то кровопролиття в перебігу воєнної акції слід звести до мінімуму. Тоді, на думку газети, вдасться заспокоїти і противників воєнної акції серед західних країн. Проте найголовніше завдання полягає в тому, пише на закінчення британська газета, що під час війни демократичної країни проти деспота слід зберігати високі моральні принципи, щоб не поставити себе на його рівень.
Газета «Вашингтон пост» починає редакційну статтю передбаченням неминучих втрат, які принесуть воєнні дії в Іраку, зокрема втрат серед цивільного населення, а також трагічних помилок. І навіть після закінчення війни, як вважає газета, перед американським командуванням залишатимуться тяжкі завдання – забезпечити порядок і відвернути міжетнічні сутички. Прикінцева мета нинішньої воєнної акції в Іраку – усунути режим Саддама Хусейна, який газета називає найбільшою загрозою миру на Близькому сході. Акція мала би послужити уроком для інших політичних режимів регіону, щоб вони не накопичували хімічної, біологічної або ядерної зброї, ігноруючи заклики міжнародної спільноти. Врешті воєнна акція, як підкреслює на закінчення «Вашингтон пост», вивільнить іракський народ, який протягом останнього півстоліття залишався під однією із найжорстокіших диктатур.
До цього додаймо, що серед відгуків у європейській пресі на перший удар США по Іраку не бракує гостро критичних коментарів і звинувачень президента Буша в ігноруванні ООН і міжнародної спільноти. Однак, при цьому і європейські оглядачі визнають, що швидка й успішна воєнна акція піде на користь усім, крім, зрозуміло, режиму Саддама Хусейна.