Перший в історії Чеської Республіки судовий процес у справі сексуального домагання відбувся в Празі. Суд скаргу жінки не задовільнив
Прага, 5 лютого 2003 – Неймовірно, писала чеська преса, але це сталось. Знайшлась відважна жінка, яка не схотіла далі миритись з сексуальними домаганням і поскаржилась суду. Більше того: жінка – водій трамваю подала скаргу на свого безпосереднього шефа. Вона звинуватила його в тому, що він, скориставшись своїм службовим становищем, насильно, проти її волі дотикався її тіла. Все відбулось в його службовому кабінеті, так би мовити, без свідків.
Ще до винесення вироку чеське суспільство розділилось на тих, хто жінку підтримував, і хто однозначно став на сторону оскарженого. ’’Це потребує мужності, щоб не тільки заговорити вголос про сексуальні домагання, але щоб виступити проти чоловіка-начальника в переважно чоловічому колективі. Та й взагалі, скільки можна мовчати ?’’ – підбадьорювали переважно жінки. ’’Яке нахабство, в країні безробіття, а вона скаржиться, та й взагалі ще треба подивитись, як воно там насправді було,’’ – звинувачували інші, в основному чоловіки.
В Чехії, де все ще панує стереотипне мислення щодо порядку і місця жінки в суспільстві, де немає традиції прозорих і відкритих службових стосунків, жінки набагато частіше від чоловіків несуть тягар соціальної несправедливості. За статисткою, жінкам важче знайти роботу, за однакову з чоловіками працю вони отримують менше. Статистика також свідчить, що з кожних 10 чеських жінок 9 на власній шкірі зазнали сексуальних домагань свого начальника чи колеги. Словом, бути прекрасною половиною людства нелегко. А буде ще тяжче, побоюються чеські жінки, вислухавши вирок суду: факту сексуального домагання не було доведено, зловмисник безкарно відпущений на волю. Громадська думка схиляється до того, що відтепер жінки ще міцніше стулять вуста і терпітимуть насильні сексуальні домагання, лиш би не звертатись до суду.
Не додала відваги чеській слабшій половині суспільства і друга подія. Потерпіла цілковитий крах у виборах нового президента країни єдина жінка-кандидат на цю посаду Ярослава Мозерова. Лікар-хірург, в минулому досвідчений дипломат, вона, як зазначила преса, лише внесла до виборчої процедури певне пожвавлення, але суттєвого впливу на неї не мала. Чеський парламент не скористався, по суті, даним йому історичним шансом – вперше поставити на чолі країни жінку. Оспівана в чеських легендах героїчна Лібуше так і залишилась єдиною жінкою на чеському престолі. Є правда, в нинішньому уряді Чехії дві жінки на посадах міністрів шкільництва і охорони здоров’я. Але цей факт не відбиває реальної позиції жінки в чеському суспільстві. В порівнянні зі своїми західними сусідками – сміливими і незалежними німками чи, скажімо, австрійками, чеські жінки поки що ще програють боротьбу за свої права.
Ще до винесення вироку чеське суспільство розділилось на тих, хто жінку підтримував, і хто однозначно став на сторону оскарженого. ’’Це потребує мужності, щоб не тільки заговорити вголос про сексуальні домагання, але щоб виступити проти чоловіка-начальника в переважно чоловічому колективі. Та й взагалі, скільки можна мовчати ?’’ – підбадьорювали переважно жінки. ’’Яке нахабство, в країні безробіття, а вона скаржиться, та й взагалі ще треба подивитись, як воно там насправді було,’’ – звинувачували інші, в основному чоловіки.
В Чехії, де все ще панує стереотипне мислення щодо порядку і місця жінки в суспільстві, де немає традиції прозорих і відкритих службових стосунків, жінки набагато частіше від чоловіків несуть тягар соціальної несправедливості. За статисткою, жінкам важче знайти роботу, за однакову з чоловіками працю вони отримують менше. Статистика також свідчить, що з кожних 10 чеських жінок 9 на власній шкірі зазнали сексуальних домагань свого начальника чи колеги. Словом, бути прекрасною половиною людства нелегко. А буде ще тяжче, побоюються чеські жінки, вислухавши вирок суду: факту сексуального домагання не було доведено, зловмисник безкарно відпущений на волю. Громадська думка схиляється до того, що відтепер жінки ще міцніше стулять вуста і терпітимуть насильні сексуальні домагання, лиш би не звертатись до суду.
Не додала відваги чеській слабшій половині суспільства і друга подія. Потерпіла цілковитий крах у виборах нового президента країни єдина жінка-кандидат на цю посаду Ярослава Мозерова. Лікар-хірург, в минулому досвідчений дипломат, вона, як зазначила преса, лише внесла до виборчої процедури певне пожвавлення, але суттєвого впливу на неї не мала. Чеський парламент не скористався, по суті, даним йому історичним шансом – вперше поставити на чолі країни жінку. Оспівана в чеських легендах героїчна Лібуше так і залишилась єдиною жінкою на чеському престолі. Є правда, в нинішньому уряді Чехії дві жінки на посадах міністрів шкільництва і охорони здоров’я. Але цей факт не відбиває реальної позиції жінки в чеському суспільстві. В порівнянні зі своїми західними сусідками – сміливими і незалежними німками чи, скажімо, австрійками, чеські жінки поки що ще програють боротьбу за свої права.