Закінчення самміту Землі у Йоганесбурґу
Прага, 4 вересня 2002 – У середу у столиці Південно-Африканської республіки Йоганесбурґу завершився десятиденний самміт Землі, учасники якого ухвалили запропонований ООН план боротьби з бідністю й голодом у світі зі збереженням водночас здорового навколишнього середовища.
План ООН, який підтримали представники двохсот кран світу, що спеціально прибули сюди в останній день форуму для підписання документу, розрахований до 2015-го року, а деякі завдання – аж до 2020-го року. Низку заходів, приміром, з метою збільшення виробництва продуктів харчування, згідно із планом, мали б супроводжувати заходи захисту навколишнього середовища від дальшого засмічення, зокрема, ґрунтів, вод і повітря. Для реалізації цього плану прикінцевий документ самміту передбачає збільшення фінансової й економічної допомоги багатих країн найбіднішим. Конкретно група промислово розвинених країн Заходу відтепер мала би призначити у фонд допомоги країнам третього світу сім десятих процента свого національного доходу. Цю цифру у рамках ООН узгоджено ще 70-го року, проте досі лише 5 західних країн дотримали запланованого розміру допомоги. План ООН передбачає поліпшення постачання води до бідних країн, які найчастіше страждають від посухи, а також поліпшення санітарних умов. Далі, значна частина коштів із фонду допомоги буде призначена для поліпшення системи охорони здоров’я і зокрема на боротьбу із хворобою СНІД в африканських країнах, які не можуть закупляти ліки навіть для лікування звичайних неінфекційних захворювань.
Окреме місце у плані ООН займає охорона жінки у країнах третього світу, де вона часто позбавлена політичних та економічних прав, змушена виховувати дітей і тяжко фізично працювати.
Особливої ваги прикінцевий документ самміту надає глобалізації, яка має свої позитивні й негативні сторони, а також торгівлі, яка може допомогти бідним країнам самим виходити із кризи, якщо багаті країни скасують дотеперішні обмеження на доступ країн третього світу до міжнародних ринків.
Передбачено також низку заходів для розвитку енергетичних засобів бідних країн, відновлення ресурсів світового океану до 2015-го року, поліпшення й поширення технології для захисту навколишнього середовища. До 2020-го року передбачено зменшити кількість промислових, особливо хімічних відходів.
Проте головним завданням мала би стати допомога в економічному розвитку найбідніших країн світу. Тут оглядачі зауважують, що такий розвиток значною мірою залежатиме від керівників країн третього світу, від змін в економічному законодавстві цих країн і від боротьби з корупцією.
Щоправда, скептики беруть під сумнів не лише готовність режимів країн третього світу змінити структуру своїх країн до 2015-гороку, вони вказують також на те, що Прикінцевий документ самміту Землі не є законодавчим актом, він лише закликає західні крани до надання ширшої економічної допомоги бідним країнам.
План ООН, який підтримали представники двохсот кран світу, що спеціально прибули сюди в останній день форуму для підписання документу, розрахований до 2015-го року, а деякі завдання – аж до 2020-го року. Низку заходів, приміром, з метою збільшення виробництва продуктів харчування, згідно із планом, мали б супроводжувати заходи захисту навколишнього середовища від дальшого засмічення, зокрема, ґрунтів, вод і повітря. Для реалізації цього плану прикінцевий документ самміту передбачає збільшення фінансової й економічної допомоги багатих країн найбіднішим. Конкретно група промислово розвинених країн Заходу відтепер мала би призначити у фонд допомоги країнам третього світу сім десятих процента свого національного доходу. Цю цифру у рамках ООН узгоджено ще 70-го року, проте досі лише 5 західних країн дотримали запланованого розміру допомоги. План ООН передбачає поліпшення постачання води до бідних країн, які найчастіше страждають від посухи, а також поліпшення санітарних умов. Далі, значна частина коштів із фонду допомоги буде призначена для поліпшення системи охорони здоров’я і зокрема на боротьбу із хворобою СНІД в африканських країнах, які не можуть закупляти ліки навіть для лікування звичайних неінфекційних захворювань.
Окреме місце у плані ООН займає охорона жінки у країнах третього світу, де вона часто позбавлена політичних та економічних прав, змушена виховувати дітей і тяжко фізично працювати.
Особливої ваги прикінцевий документ самміту надає глобалізації, яка має свої позитивні й негативні сторони, а також торгівлі, яка може допомогти бідним країнам самим виходити із кризи, якщо багаті країни скасують дотеперішні обмеження на доступ країн третього світу до міжнародних ринків.
Передбачено також низку заходів для розвитку енергетичних засобів бідних країн, відновлення ресурсів світового океану до 2015-го року, поліпшення й поширення технології для захисту навколишнього середовища. До 2020-го року передбачено зменшити кількість промислових, особливо хімічних відходів.
Проте головним завданням мала би стати допомога в економічному розвитку найбідніших країн світу. Тут оглядачі зауважують, що такий розвиток значною мірою залежатиме від керівників країн третього світу, від змін в економічному законодавстві цих країн і від боротьби з корупцією.
Щоправда, скептики беруть під сумнів не лише готовність режимів країн третього світу змінити структуру своїх країн до 2015-гороку, вони вказують також на те, що Прикінцевий документ самміту Землі не є законодавчим актом, він лише закликає західні крани до надання ширшої економічної допомоги бідним країнам.