Аргентина девальвуватиме песо й запровадить два валютні курси
Прага, 4 січня 2002 — Аргентина оголосила в п’ятницю перші деталі найновіших планів економічних реформ, що мають вивести країну з глибокої кризи. Серед цих планів - значна девальвація грошової одиниці й запровадження двох валютних курсів.
Для порятунку третьої за обсягом економіки Латинської Америки від занепаду, що розпочався 43 місяці тому, новий президент Аргентини Едуардо Дуальде й його міністр економіки Хорхе Ремес Леніков обирають жорсткі заходи. Девальвація аргентинського песо, що від 1991 року було прив’язане до американського долара нарівні з ним, на 30 – 40 відсотків буде дуже болісним ударом для більшості мешканців країни: платню вони отримують у песо, а от борги їхні — як-то за куплений під іпотеку дім чи в лізинґ авто — обраховано саме в доларах.
За умови, коли понад 80 відсотків фінансових справ у цілком доларизованій країні робляться в американських грошах, уряд передбачає й заходи, що, на його думку, мають порятувати мешканців і підприємців від остаточного краху. Доларові борги має бути перераховано в песо за нинішнім співвідношенням 1:1. Відтак курс різко девальвованого песо має бути на якийсь час зафіксовано на рівні 1,35 чи й 1,40 песо за долар — але цей курс використовуватиметься тільки для найважливіших зовнішньоторгівельних операцій; для решти існуватиме інший курс, що його визначатиме вільний ринок.
Серед додаткових заходів — також можливе обмеження цін на найнеобхідніші продукти й послуги, а ще радикальне скорочення б’юджетних витрат.
Такий план іде на схвалення парламенту Аргентини. Відразу по тому міністр економіки вирушає до Вашин∂тона, де сподівається домовитися про реструктуризацію боргів країни з Міжнародним валютним фондом. У четвер Аргентина вже вчинила фактичний дефолт за своїм боргом у 141 мільярд доларів, не сплативши чергову належну частку.
Латинська Америка знає приклади девальвації, які одні оцінюють як успішні, а інші — ні: так було в Мексиці 1995 року і в Бразилії 1999-го.
Але в Аргентині сама думка про знецінення грошей викликає в пам’яті валютну параною 1980-х років, коли інфляція вимірювалася тисячами відсотків, а вулицями шикувалися шереги міняйлів, які шурхотіли зеленими доларівками, за що й отримали прізвисько «арболітос» — «деревця».
Додає неспокою й пропонована система двох валютних курсів — уже зараз існують побоювання, що в Аргентині, країні з так глибоко вкоріненою корупцією, яка й потягла її до банкрутства, за такої системи ця корупція лише розквітне.
Тож радіють тим часом тільки ті самі «арболітос», більшість яких за десятиліття певного валютного курсу повтрачали свою неофіційну працю: тепер клієнти знову кинулися до них, і на вулицях Буенос-Айреса міняйли не чекають на офіційні оголошення - вони вже «девальвували» песо.
Для порятунку третьої за обсягом економіки Латинської Америки від занепаду, що розпочався 43 місяці тому, новий президент Аргентини Едуардо Дуальде й його міністр економіки Хорхе Ремес Леніков обирають жорсткі заходи. Девальвація аргентинського песо, що від 1991 року було прив’язане до американського долара нарівні з ним, на 30 – 40 відсотків буде дуже болісним ударом для більшості мешканців країни: платню вони отримують у песо, а от борги їхні — як-то за куплений під іпотеку дім чи в лізинґ авто — обраховано саме в доларах.
За умови, коли понад 80 відсотків фінансових справ у цілком доларизованій країні робляться в американських грошах, уряд передбачає й заходи, що, на його думку, мають порятувати мешканців і підприємців від остаточного краху. Доларові борги має бути перераховано в песо за нинішнім співвідношенням 1:1. Відтак курс різко девальвованого песо має бути на якийсь час зафіксовано на рівні 1,35 чи й 1,40 песо за долар — але цей курс використовуватиметься тільки для найважливіших зовнішньоторгівельних операцій; для решти існуватиме інший курс, що його визначатиме вільний ринок.
Серед додаткових заходів — також можливе обмеження цін на найнеобхідніші продукти й послуги, а ще радикальне скорочення б’юджетних витрат.
Такий план іде на схвалення парламенту Аргентини. Відразу по тому міністр економіки вирушає до Вашин∂тона, де сподівається домовитися про реструктуризацію боргів країни з Міжнародним валютним фондом. У четвер Аргентина вже вчинила фактичний дефолт за своїм боргом у 141 мільярд доларів, не сплативши чергову належну частку.
Латинська Америка знає приклади девальвації, які одні оцінюють як успішні, а інші — ні: так було в Мексиці 1995 року і в Бразилії 1999-го.
Але в Аргентині сама думка про знецінення грошей викликає в пам’яті валютну параною 1980-х років, коли інфляція вимірювалася тисячами відсотків, а вулицями шикувалися шереги міняйлів, які шурхотіли зеленими доларівками, за що й отримали прізвисько «арболітос» — «деревця».
Додає неспокою й пропонована система двох валютних курсів — уже зараз існують побоювання, що в Аргентині, країні з так глибоко вкоріненою корупцією, яка й потягла її до банкрутства, за такої системи ця корупція лише розквітне.
Тож радіють тим часом тільки ті самі «арболітос», більшість яких за десятиліття певного валютного курсу повтрачали свою неофіційну працю: тепер клієнти знову кинулися до них, і на вулицях Буенос-Айреса міняйли не чекають на офіційні оголошення - вони вже «девальвували» песо.