Що виграє, або програє Росія від підтримки США у боротьбі тероризмом?
Прага, 21 вересня 2001 ― Росія підтримує боротьбу з тероризмом Сполучених Штатів, але вона не надасть військовоої підтримки такій боротьбі і буде проти, якщо це зроблять її південні сусіди – країни Середньої Азії, що межують з Афганістаном, говорять російські офіційні особи. Таку подвійну позицію держави, яка спроможна надати найдієвішу допомогу США, оглядачі пов’язують із тим, що в Москві ще дійшли остаточного висновку про те, чи виграє, чи програє Росія від такої співпраці.
Слідом за емоційною підтримкою та словами співчуття з приводу терористичних актів в Америці, російське керівництво почало розмірковувати, що ж може означати підтримка, яку воно пообіцяло США у перші години після атаки. На думку західних оглядачів, головне питання, яке зараз розглядає Кремль полягає у тому, чи виграє він, тобто посилить свої позиції у реґіоні і світі, чи програє від співпраці зі США. Вибрати третій варіант, і опнитися в стороні Росія, на думку самих же російських аналітиків, їй навряд чи вдасться, з огляду на позицію США, які попросили всі країни визначитися, на чийому боці вони є.
За співпрацю і прихильність для себе США обіцяють свою вдячність та фінансову підтримку, за відмову – економічні санкції. Аби Росії було легше зробити вибір, США затримали запуск своїх комерційних супутників з космодрому Байконур. Запуск американських супутників дає 85% прибутків російського космічного центру у Казахстані.
Тим часом, країни Середньої Азії, які межують з Афганістаном, ведуть самостійні консультації зі США, і Росія, на думку аналітиків американського Центру Стратфор, може, опинитися у ситуації, коли з її незгдою вони не будуть рахуватися. Американські аналітики вважають, що США мають можливість залучити Туркменістан та Узбекістан до співпраці, пообіцявши надати кредити, інвестиції та підтримку у міжнародних фінансових організаціях. На думку російських оглядачів, будь-яка конкретніша спільна діяльність середньоазійських держав зі США, за умови бездіяльності Росії, означала б фактичний вихід цих країн зі сфери впливу Росії.
З іншого боку, як вважають оглядачі російської Нєзавісімой Ґазєти, підтримавши США військово, Росія отримала б сильніші позиції як у Середній Азії, так і у решті країн СНД, оскільки тоді неводовлені політикою Москви не мали б до кого апелювати. Так само вважають і американські аналітики із Центру Стратегічного Прогнозування. За свою допомогу Росія вимагала б припинення американської критики її дій у Чечні, та політики тиску на колишні радянські країни.
Американські оглядачі також звертають увагу на внутрішньополітичний аспект такої співпраці в Росії. Ліберали, які хотіли б зближення з Америкою, підтримали б Путіна, а консерватори зраділи б можливість поновити російський вплив у реґіоні.
Однак посилення впливу у Середній Азії, на думку американських оглядачів, коштувало б Росії її впливу у світі, адже підтримавши США, Росія б виступала у ролі молодшого партнера, і про її невдоволення монополярним світом довелося б забути, хоча б тимчасово. Тим не менше, аналітики Стартфору вважають, що Росія, зваживши свої можливості, піде на цей крок, і незабаром ми станемо свідками Російсько-американського військового альянсу.
Слідом за емоційною підтримкою та словами співчуття з приводу терористичних актів в Америці, російське керівництво почало розмірковувати, що ж може означати підтримка, яку воно пообіцяло США у перші години після атаки. На думку західних оглядачів, головне питання, яке зараз розглядає Кремль полягає у тому, чи виграє він, тобто посилить свої позиції у реґіоні і світі, чи програє від співпраці зі США. Вибрати третій варіант, і опнитися в стороні Росія, на думку самих же російських аналітиків, їй навряд чи вдасться, з огляду на позицію США, які попросили всі країни визначитися, на чийому боці вони є.
За співпрацю і прихильність для себе США обіцяють свою вдячність та фінансову підтримку, за відмову – економічні санкції. Аби Росії було легше зробити вибір, США затримали запуск своїх комерційних супутників з космодрому Байконур. Запуск американських супутників дає 85% прибутків російського космічного центру у Казахстані.
Тим часом, країни Середньої Азії, які межують з Афганістаном, ведуть самостійні консультації зі США, і Росія, на думку аналітиків американського Центру Стратфор, може, опинитися у ситуації, коли з її незгдою вони не будуть рахуватися. Американські аналітики вважають, що США мають можливість залучити Туркменістан та Узбекістан до співпраці, пообіцявши надати кредити, інвестиції та підтримку у міжнародних фінансових організаціях. На думку російських оглядачів, будь-яка конкретніша спільна діяльність середньоазійських держав зі США, за умови бездіяльності Росії, означала б фактичний вихід цих країн зі сфери впливу Росії.
З іншого боку, як вважають оглядачі російської Нєзавісімой Ґазєти, підтримавши США військово, Росія отримала б сильніші позиції як у Середній Азії, так і у решті країн СНД, оскільки тоді неводовлені політикою Москви не мали б до кого апелювати. Так само вважають і американські аналітики із Центру Стратегічного Прогнозування. За свою допомогу Росія вимагала б припинення американської критики її дій у Чечні, та політики тиску на колишні радянські країни.
Американські оглядачі також звертають увагу на внутрішньополітичний аспект такої співпраці в Росії. Ліберали, які хотіли б зближення з Америкою, підтримали б Путіна, а консерватори зраділи б можливість поновити російський вплив у реґіоні.
Однак посилення впливу у Середній Азії, на думку американських оглядачів, коштувало б Росії її впливу у світі, адже підтримавши США, Росія б виступала у ролі молодшого партнера, і про її невдоволення монополярним світом довелося б забути, хоча б тимчасово. Тим не менше, аналітики Стартфору вважають, що Росія, зваживши свої можливості, піде на цей крок, і незабаром ми станемо свідками Російсько-американського військового альянсу.