Україна – terra incognita в російській науці
Прага, 23 серпня 2001 ― Незалежність України заскочила зненацька російських науковців-політологів. Ні мови, ні історії, ні політичної ситуації в сусідній країні вони фактично не знали. Українознавство в Росії довелося будувати майже з нуля, але і через десять років після проголошення незалежності російські українознавці вважають вивчення української мови непотрібною втратою часу. До вашої уваги розмова на цю тему з директором московського Інституту гуманітарних та політичних досліджень В’ячеславом Іґруновим.
«На момент появи незалежної держави Україна в Росії не було жодного спеціаліста, який би хоч якось розбирався в українських проблемах. Україна була набагато менш відомою, ніж Швейцарія, Конґо чи Мальдівські острови. Якщо про ці країни хтось щось і писав, то знання про Україну зводилися лише до шкільних підручників. Я пригадую, як на початку 92-го року, коли по всій Москві шукали фахівців, мені довелося виступати в ролі експерта на тій лише підставі, що я родом із Одеси і щось знаю про Україну.
Сьогодні в Москві є велика кількість людей, які мають різні підходи до вивчення українських проблем. В усякому разі, в нашому інституті є велике досьє про Україну, її політичну та економічну еліту, про політичних лідерів, про двосторонні стосунки з Росією, Польщею, про український бік російсько-польських стосунків. Тож Україну зараз вивчають, і це свідчить про те, що її сприймають як серйозну, важливу країну світового співтовариства».
Які саме вчені займаються україністикою, і чи це є в основному вихідці з України, тобто люди, які мали попередні знання української мови та історії?
«Найголовніші фахівці, пов’язані з Україною, – це ті, що там народилися або прожили якусь частину життя. Але серед тих, хто вивчає Україну, є й такі, хто там ніколи не жив і не знає української мови. Звичайно, серйозний дослідник мав би знати українську мову, але Україну можна вивчати і без знання української. Є багато видань російською, і всі дійові особи володіють російською мовою, тому отримати інформацію можна й російською».
Як змінюється ставлення до України у громадській думці Росії і яку роль відіграють у цьому вчені-українознавці?
«Мушу наголосити, що якщо хтось і змінив російські підходи до України, то це як раз ті, хто займається проблемами України. Щодо громадської думки, то вона змінюється дуже повільно і підгрівається такими політиками, як Юрій Лужков чи Костянтин Затулін. Але політична еліта Росії дуже швидко оволодіває новою мовою у стосунках з Україною. Еліта безумовно та однозначно визнає незалежність України і те, що Україна є рівним партнером для Росії, і в цьому сенсі зовнішня політика Росії досить радикально змінилася протягом останнього часу».
«На момент появи незалежної держави Україна в Росії не було жодного спеціаліста, який би хоч якось розбирався в українських проблемах. Україна була набагато менш відомою, ніж Швейцарія, Конґо чи Мальдівські острови. Якщо про ці країни хтось щось і писав, то знання про Україну зводилися лише до шкільних підручників. Я пригадую, як на початку 92-го року, коли по всій Москві шукали фахівців, мені довелося виступати в ролі експерта на тій лише підставі, що я родом із Одеси і щось знаю про Україну.
Сьогодні в Москві є велика кількість людей, які мають різні підходи до вивчення українських проблем. В усякому разі, в нашому інституті є велике досьє про Україну, її політичну та економічну еліту, про політичних лідерів, про двосторонні стосунки з Росією, Польщею, про український бік російсько-польських стосунків. Тож Україну зараз вивчають, і це свідчить про те, що її сприймають як серйозну, важливу країну світового співтовариства».
Які саме вчені займаються україністикою, і чи це є в основному вихідці з України, тобто люди, які мали попередні знання української мови та історії?
«Найголовніші фахівці, пов’язані з Україною, – це ті, що там народилися або прожили якусь частину життя. Але серед тих, хто вивчає Україну, є й такі, хто там ніколи не жив і не знає української мови. Звичайно, серйозний дослідник мав би знати українську мову, але Україну можна вивчати і без знання української. Є багато видань російською, і всі дійові особи володіють російською мовою, тому отримати інформацію можна й російською».
Як змінюється ставлення до України у громадській думці Росії і яку роль відіграють у цьому вчені-українознавці?
«Мушу наголосити, що якщо хтось і змінив російські підходи до України, то це як раз ті, хто займається проблемами України. Щодо громадської думки, то вона змінюється дуже повільно і підгрівається такими політиками, як Юрій Лужков чи Костянтин Затулін. Але політична еліта Росії дуже швидко оволодіває новою мовою у стосунках з Україною. Еліта безумовно та однозначно визнає незалежність України і те, що Україна є рівним партнером для Росії, і в цьому сенсі зовнішня політика Росії досить радикально змінилася протягом останнього часу».