15 липня виповнилося 167 років від заснування Київського університету
Київ 13 липня 2001 - 1834 року російський уряд закрив два польські навчальні заклади – Віленський університет та Кременецький ліцей. На їхній матеріальній базі 15 липня у Києві був заснований університет святого Володимира у складі філософського факультету з історико-філологічним та фізико-математичним відділеннями. Першим ректором був призначений тридцятирічний Михайло Максимович.
Згодом в університеті були відкриті юридичний та медичний факультети, збудовані обсерваторія, хірургічна та медична клініки, а 1839 року закладений ботанічний сад. Від 1843 року університет перебуває у будинку, спорудженому за проектом архітекторів Беретті і пофарбованому у кольори російського ордена святого Володимира – червоний та чорний.
Майже одразу по заснуванню університет став осередком опозиційних до влади організацій, як-от: «Співдружність польського народу», Кирило-Мефодіївське братство, «Харківсько-Київське таємне товариство», Київська Громада тощо. Серед випускників університету були не тільки видатні вчені, а і більшість політиків доби Української революції.
1920 року більшовики закрили університет, створивши на його основі Київський медичний інститут та Інститут народної освіти. І хоча 33-го року університет було відновлено, він і надалі потерпав від політичних репресій. Партійне керівництво університету та ідеологізація навчання призвели до значного зниження рівня підготовки фахівців і занепаду цілих напрямків науки. А прийом абітурієнтів за соціальним походженням та національністю спричиняв деморалізацію студентів і викладачів.
Від середини 60-х років влада розгорнула в університеті імені Шевченка боротьбу з «українським буржуазним націоналізмом». 64-го року був знищений вітраж з портретом Шевченка у фойє головного корпусу, 72-го року з гуманітарного корпусу зник бюст поета, а покладання квітів до пам’ятника йому навпроти університету 22 травня загрожувало студентам арештом.
Проте саме Київський університет став одним з основних осередків духовного опору комуністичній системі. А на початку жовтня 1990 року студенти підняли над його головним корпусом український прапор.
Згодом в університеті були відкриті юридичний та медичний факультети, збудовані обсерваторія, хірургічна та медична клініки, а 1839 року закладений ботанічний сад. Від 1843 року університет перебуває у будинку, спорудженому за проектом архітекторів Беретті і пофарбованому у кольори російського ордена святого Володимира – червоний та чорний.
Майже одразу по заснуванню університет став осередком опозиційних до влади організацій, як-от: «Співдружність польського народу», Кирило-Мефодіївське братство, «Харківсько-Київське таємне товариство», Київська Громада тощо. Серед випускників університету були не тільки видатні вчені, а і більшість політиків доби Української революції.
1920 року більшовики закрили університет, створивши на його основі Київський медичний інститут та Інститут народної освіти. І хоча 33-го року університет було відновлено, він і надалі потерпав від політичних репресій. Партійне керівництво університету та ідеологізація навчання призвели до значного зниження рівня підготовки фахівців і занепаду цілих напрямків науки. А прийом абітурієнтів за соціальним походженням та національністю спричиняв деморалізацію студентів і викладачів.
Від середини 60-х років влада розгорнула в університеті імені Шевченка боротьбу з «українським буржуазним націоналізмом». 64-го року був знищений вітраж з портретом Шевченка у фойє головного корпусу, 72-го року з гуманітарного корпусу зник бюст поета, а покладання квітів до пам’ятника йому навпроти університету 22 травня загрожувало студентам арештом.
Проте саме Київський університет став одним з основних осередків духовного опору комуністичній системі. А на початку жовтня 1990 року студенти підняли над його головним корпусом український прапор.