Відзначення Великодня німцями в Україні
Київ, 9 квітня 2001 - Серед атрибутів великодніх свят, які найбільше шанувалися німцями в Україні, особливо вирізняються крашанки. До свята в кожній родині традиційно фарбували яйця, які на свято дарували один одному; з ними влаштовувалися ігри – кожна дитина намагалася “вибити” якомога більше яєць. Змагалися в перегонах, мета яких була якнайшвидше зібрати в кошик розкладені на землі яйця. Серед німців в Україні було поширено кілька способів гри з пасхальними крашанками: їх качали по землі згори вниз (переможець отримував приз); билися крашанками; на землі проводили лінію, на якій кожний гравець ставив свою крашанку, і на певній відстані по черзі намагався попасти в неї другою крашанкою, – кому це вдавалося – забирав пообивані яйця собі. У німецькій колонії Кроненталь Симферопольського повіту (тепер це с. Кольчугіне Симферопольського району) напередодні свята по хатах ходили парубки і дівчата і збирали крашанки у два кошики. А тоді на сільському майдані починалася гра – парубки і дівчата по черзі котили крашанки. За допомогою спеціального ціпка відміряли відстань між ними.
За давньою традицією, сліди якої зберігалися в дитячих уявленнях, вірили, що пасхальні крашанки приносять зайці. Вважали, що ці тварини символізують воскресіння Ісуса Христа завдяки властивості не спати – таке враження справляла відсутність у них вік. Тому дорослі колись напередодні свята ховали крашанки вдень де-небудь у городі чи садку, а діти на ранок шукали їх. У німецьких колоніях в Україні ця традиція трохи змінилася – напередодні Великодня діти самі майстрували кубло для пасхального яйця – викопували на подвір’ї ямки і застеляли їх сіном. Вранці, після богослужіння, вони наввипередки поспішали додому, щоби не впустити пасхального зайця, – отже шукали під кожним кущем подарунки, які залишив їм пасхальний заєць.
За давньою традицією, сліди якої зберігалися в дитячих уявленнях, вірили, що пасхальні крашанки приносять зайці. Вважали, що ці тварини символізують воскресіння Ісуса Христа завдяки властивості не спати – таке враження справляла відсутність у них вік. Тому дорослі колись напередодні свята ховали крашанки вдень де-небудь у городі чи садку, а діти на ранок шукали їх. У німецьких колоніях в Україні ця традиція трохи змінилася – напередодні Великодня діти самі майстрували кубло для пасхального яйця – викопували на подвір’ї ямки і застеляли їх сіном. Вранці, після богослужіння, вони наввипередки поспішали додому, щоби не впустити пасхального зайця, – отже шукали під кожним кущем подарунки, які залишив їм пасхальний заєць.