Дніпропетровськ, 23 травня 2008 (RadioSvoboda.Ua) – Дніпропетровський історик Іван Стороженко продовжує розвінчувати те, що він називає усталеними поглядами на події доби козацтва. У місцевому університеті, де працює дослідник, презентували його нову монографію, присвячену історії запорожців, – «Богдан Хмельницький і Запорозька Січ кінця 16-го – середини 17-го століття». Це вже друга книжка, у якій автор намагається довести свою теорію щодо існування січей: із 8 Запорозьких Січей, про які дослідники говорили досі, насправді було тільки три, стверджує він. А втім, із дніпропетровським істориком згодні далеко не всі його колеги.
Іван Стороженко вивчав історію запорозьких січей понад десять років. Його спеціалізація – дослідження військового мистецтва козаків, зокрема, періоду Визвольної війни під проводом Богдана Хмельницького. Сенсаційні відкриття науковця стосуються саме цих сторінок українського літопису.
По-перше, твердить історик, із 8 Запорозьких Січей, які, як досі вважалось, у різні роки діяли на українських теренах, насправді було тільки три – Базавлуцька, Чортомлицька та Нова, решта ж існували тільки як форпости й тимчасові укріплення. По-друге, каже він, Микитинської Січі, місцем розташування якої вважають сучасну Нікопольщину, взагалі не існувало.
Автор монографії запевняє: таких висновків він дійшов після років копіткої праці. А почалася вона тоді, коли він спробував дослідити витоки повстання під проводом Богдана Хмельницького, яке, як вважали, розпочалося з Микитинської Січі.
«Микитинської Січі не існувало, бо немає інформації про жодного з її гетьманів»
«Коли я почав шукати, як же була побудована ця Січ, я не знайшов цієї структури ніде і не знайшов жодного гетьмана цієї Січі. Це викликало шок у колег – як це так, не може бути! Мене обривали на конференціях, не дослухались до моїх матеріалів. І тоді для мене стало справою честі дослідити цю проблему», – каже дослідник.
На історичному факультеті Дніпропетровського національного університету, де працює науковець, його відкриття у царині козацтва отримало лише схвальні відгуки. На основі зібраних матеріалів Іван Стороженко вже захистив дисертацію і, як каже декан факультету Сергій Світленко, жоден із трьох офіційних опонентів не мав суттєвих зауважень до роботи.
«Його концепція має іноваційний характер. Безсумнівно, вона має і дискусійні моменти, але ж сучасна українська історична наука не зашорена, вона вільна для дискусій», – каже декан.
«Ми маємо подолати схеми, які у 19-му столітті напрацював Дмитро Яворницький»
А втім, колеги автора нової концепції з інших наукових установ критичніші в оцінках. Кандидат історичних наук, виконавчий директор Інституту суспільних досліджень Владислав Грибовський каже: робота Івана Стороженка заслуговує на увагу, але з деякими висновками можна не погодитись.
Зокрема, він вважає передчасним заперечення Микитинської Січі. Історик переконаний: ця Січ таки існувала, але, можливо, її роль була меншою.
«Микитинська Запорозька Січ відрізнялася від інших запорозьких січей тим, що не була військово-політичним центром запорозького козацтва. Відповідно її роль у визвольній війні Хмельницького була меншою, ніж ми зазвичай уявляємо. Ми досі живемо схемами, які у 19-му столітті напрацював Дмитро Яворницький. Колись ми маємо їх подолати. І не тому, що ми розумніші, а тому, що маємо більше матеріалу», – вважає цей історик.
Книжка Івана Стороженка вийшла у світ невеликим накладом, усього дві тисяч примірників, і не передбачена для широкого загалу. Її презентували низці бібліотек та деяким закордонним вищим навчальним закладам. На роль навчального посібника вона не претендує, каже автор і сподівається: його теорія заохотить колег до серйозної наукової дискусії щодо історичної ролі козацтва.
По-перше, твердить історик, із 8 Запорозьких Січей, які, як досі вважалось, у різні роки діяли на українських теренах, насправді було тільки три – Базавлуцька, Чортомлицька та Нова, решта ж існували тільки як форпости й тимчасові укріплення. По-друге, каже він, Микитинської Січі, місцем розташування якої вважають сучасну Нікопольщину, взагалі не існувало.
Автор монографії запевняє: таких висновків він дійшов після років копіткої праці. А почалася вона тоді, коли він спробував дослідити витоки повстання під проводом Богдана Хмельницького, яке, як вважали, розпочалося з Микитинської Січі.
«Микитинської Січі не існувало, бо немає інформації про жодного з її гетьманів»
«Коли я почав шукати, як же була побудована ця Січ, я не знайшов цієї структури ніде і не знайшов жодного гетьмана цієї Січі. Це викликало шок у колег – як це так, не може бути! Мене обривали на конференціях, не дослухались до моїх матеріалів. І тоді для мене стало справою честі дослідити цю проблему», – каже дослідник.
На історичному факультеті Дніпропетровського національного університету, де працює науковець, його відкриття у царині козацтва отримало лише схвальні відгуки. На основі зібраних матеріалів Іван Стороженко вже захистив дисертацію і, як каже декан факультету Сергій Світленко, жоден із трьох офіційних опонентів не мав суттєвих зауважень до роботи.
«Його концепція має іноваційний характер. Безсумнівно, вона має і дискусійні моменти, але ж сучасна українська історична наука не зашорена, вона вільна для дискусій», – каже декан.
«Ми маємо подолати схеми, які у 19-му столітті напрацював Дмитро Яворницький»
А втім, колеги автора нової концепції з інших наукових установ критичніші в оцінках. Кандидат історичних наук, виконавчий директор Інституту суспільних досліджень Владислав Грибовський каже: робота Івана Стороженка заслуговує на увагу, але з деякими висновками можна не погодитись.
Зокрема, він вважає передчасним заперечення Микитинської Січі. Історик переконаний: ця Січ таки існувала, але, можливо, її роль була меншою.
«Микитинська Запорозька Січ відрізнялася від інших запорозьких січей тим, що не була військово-політичним центром запорозького козацтва. Відповідно її роль у визвольній війні Хмельницького була меншою, ніж ми зазвичай уявляємо. Ми досі живемо схемами, які у 19-му столітті напрацював Дмитро Яворницький. Колись ми маємо їх подолати. І не тому, що ми розумніші, а тому, що маємо більше матеріалу», – вважає цей історик.
Книжка Івана Стороженка вийшла у світ невеликим накладом, усього дві тисяч примірників, і не передбачена для широкого загалу. Її презентували низці бібліотек та деяким закордонним вищим навчальним закладам. На роль навчального посібника вона не претендує, каже автор і сподівається: його теорія заохотить колег до серйозної наукової дискусії щодо історичної ролі козацтва.